I begyndelsen...
skabte Hashem tre slags væsener:
Englene...
dyrene...
og menneskene.
Englene skabte han fra sit rene ord.
Englene har det ikke i sig at gøre ondt -
- de kan ikke afvige det mindste fra hans formål.
Dyrene er kun styret af deres instinkter.
De følger også deres Skabers vilje.
Toraen siger -
- at Hashem næsten brugte seks af skabelsens dage -
- på at kreere disse væsener.
Lige før solnedgang -
- tog han en lille smule jord -
- og af den skabte han manden og kvinden.
En tilføjelse?
Eller hans hovedværk?
Hvad var det for noget?
Manden?
Kvinden?
Det er et væsen, der har magten til ikke at adlyde.
Som de eneste, blandt alle væsener -
- har vi fri vilje.
Vi hænger udspændt -
- mellem englenes klarsyn og dyrenes drifter.
Hashem gav os valget, hvilket både er et privilegium og en byrde.
Det er vores valg -
- hvilket slags sammenfiltret liv vi lever.
Ring efter en ambulance.
Rabbiner.
Åbn øjnene.
Ånd ind.
Så du var 15, da du...
fik din første tatovering?
Den der gjorde virkelig ondt.
Den gjorde ondt, og det var Jesus der...
Jesus gjorde ondt.
Den er skøn.
Ser det godt ud?
Det er fantastisk, ja. Tak. Er du okay?
Jeg bliver nødt til at ryge om lidt.
Fem minutter til?
Jeg har den.
Bevæg hagen lidt ned.
Det er dejligt, når du smiler lidt.
- Ronnie. - Ikke nu.
Ronnie.
Du bliver nødt til at tale med den her mand.
Internationale ankomster
Hej.
- Ja. - Er Dovid der?
- Ja. - Tak.
Rabbiner, der er en, der vil se dig.
- Hvem er det? - Det sagde hun ikke.
Tak, Naomi.
Dovid.
Ronit.
Vi regnede ikke med at se dig.
Nej?
- Jeg troede... - Må du leve længe.
Tak.
Beklager, jeg glemte det.
Kom du lige fra lufthavnen.
Ja.
Ja, jeg tager på hotel.
Folk er her for at ære rabbineren.
Ja.
Er du okay?
Ja.
Hvordan døde han?
Lungebetændelse, endeligt.
Jeg finder et sted til dem her.
- Her. - Jeg kommer om lidt.
- Ja. - Tak.
Hej.
Ronit.
- Fruma? - Det er virkelig dig.
Moshe.
Ronit, du er her.
Selvfølgelig er du her.
Hej.
Fruma.
Ronit.
Onkel Hartog.
Hvordan går det?
Jeg er okay.
Må du leve længe.
- Ja. - Tag frakken af.
Kom så. Også tørklædet.
- Jeg beholder den her. - Og handskerne.
Fruma.
Så...
du kom.
Er du okay?
Har du noget kaffe?
- Må jeg bede om noget? - Kom.
- Drikker du den stadig sort? - Ja tak.
Jeg ringer efter en taxa om lidt.
Bliv her, Ronit.
Nej, det er okay. Tak.
Bliv.
Virkelig?
Tak.
Så du kom...
for at sørge?
Hvorfor ellers komme?
Du var aldrig just forudsigelig.
Er du stadig vred på mig?
Du tog afsted meget pludseligt.
Du er gift?
Hvornår?
For noget tid siden.
Fortæl mere. Hvem er hun? Kender jeg hende?
Gud, det er ikke Hinda, vel?
Dovid, du giftede dig ikke med Hinda fra Hendon, gjorde du?
Det gjorde du. Du giftede dig med Hinda. Lort, Dovid, nej.
Nej.
- Jeg giftede mig ikke med Hinda. - Det var godt.
Så er der bare de 20 andre kvinder, identiske med Hinda, tilbage.
- Hvorfor ser de alle ens ud? - Vær nu ikke led.
Hej, Esti.
Ronit. Hvordan går det?
Jeg er...
her, hvilket er sært.
Hvordan går det med dig?
Må du leve længe.
Tak.
Du ser meget -
- New York-agtig ud.
Du godeste, du ser from ud, Esti.
Skal jeg stille mere mad frem?
Lad være, lad det stå, lad os tale lidt.
Kan Dovids kone ikke gøre det? Når hun dukker op.
Hvem er mrs. Kuperman, Esti?
Er det en, vi synes om?
Ronit ville bo på hotel.
Men jeg sagde, hun skulle bo hos os.
Ja.
Det skal du da.
Jeg reder op i gæsteværelset.
Jeg skal nok gøre det. Det er okay.
I er gift.
Ja.
Ja, det er vi, Ronit.
Ingen har sagt noget til mig.
Hvorfor sagde I det ikke?
Du forsvandt.
Wow.
Okay.
Tillykke så.
Nej. vær nu sød.
- Kom. - Okay.
Mindetalen bliver et tilløbsstykke.
Du og Esti blev gift?
Det var altid os tre.
Ja, du rejste væk.
Vi var to tilbage.
Havde du sagt, han var syg, ville jeg være kommet.
Rabbineren ville ikke have, du skulle vide det.
Han var meget skrøbelig til sidst. Han ville...
Han ville nok ikke have, du skulle se ham sådan.
Du burde stadig have ringet.
Det har været en hård uge, Ronit.
Vær sød?
Min far er lige død.
Det ved jeg.
Det ved jeg, jeg var tilstede.
I det mindste fortalte du mig, at han var død.
Det er vigtigt, at denne uge bliver udført ærefuldt.
Ærefuldt?
Det er det vigtigste.
Naturligvis.
Undskyld, her er lidt rodet.
- Jeg finder dig nogle bøjler. - Tak.
Hvad?
Ser jeg ældre ud?
Det var ikke det, jeg tænkte.
Jeg ser træt ud.
Det gør vi allesammen.
Esti, skal jeg bo et andet sted?
Gør hvad du vil.
Kan man åbne vinduerne?
Nej.
Hvis du vil ryge, må du gå nedenunder.
Her.
Her er et ekstra tæppe.
"Rabbiner Krushkas utidige død er et svært slag for den engelske jødedom.
Han var en troens kæmpe.
Desværre efterlod han sig ingen børn."
Doven journalistik.
- Det ville have gjort rabbineren vred. - Barnløs.
Artiklen er sikkert skrevet af en tolvårig journalist.
Glem det.
Alle elskede ham så højt.
Jeg tænkte tit på, om jeg elskede ham ligeså højt som alle de der fremmede.
Nogle gange tænkte jeg på, om jeg overhovedet elskede ham.
Du er hans datter.
Men han var tættere på dig.
Han nød at oplære mig.
Så...
få lidt søvn, Ronit.
Sov godt. Og jeg tog...
Jeg tog den her med til dig.
Det er...
- Det er dine billeder. - Ja.
Skønt.
Tak.
Ingen årsag.
Sov godt.
Er det godt at være gift med hinanden?
Ja.
Vi er meget lykkelige.
Sov godt.
Er du okay?
Det er min far.
Er du okay?
Ja.
Godmorgen, mrs. Kuperman.
Godmorgen, Rina. Hvordan går det?
- Godt, tak. - Godt.
- Hvordan var din uge? - God.
- Godmorgen, piger. - Godmorgen.
Godmorgen, Hannah.
til at starte med, da hun aldrig har haft sin egen klasse, men nej.
Godt.
Jeg var glad for at få fri.
Naturligvis.
Det er godt at have dig tilbage, Esti.
Tak.
Godmorgen, piger.
Godmorgen, mrs. Kuperman.
Jeg har savnet jer.
- Yosef. - Rabbiner.
Godmorgen.
- Dr. Rigler. - Godmorgen.
Hvordan går det med din tale?
Jeg arbejder på den.
- Det bliver en fin mindehøjtidelighed. - Det håber jeg.
Rabbineren ville være meget stolt af dig.
Tak.
Ronit Krushka bor hos dig.
Ja, det gør hun.
Hav en god dag.
"Min elskede er som et bundt myrra -
- der hele natten ligger mellem min bryster.
Min elskede er en buket af hennablomster -
- i Ein-Gedis vingårde."
Handler det om sensualitet?
Altså, hvordan sand kærlighed manifesterer sig?
Det kunne også betyde -
- at der mellem en mand og en kvinde er noget endnu højere.
Hentydningerne til de sensuelle glæder er en fejring af fysisk kærlighed.
Glæden ved den slags kærlighed ses her som det højeste.
"Fordi du er fin, min elskede -
- du er fin -
- dine øjne er duer.
Du er smuk, min elskede, ja, smuk -
- og vores seng er frodig."
Må jeg bede om et stykke æble strudel?
Og også en af disse?
Linzer småkagen.
- Linzer småkage? - Ja.
- Mange tak. - Tak.
Vil du vælge?
Ja, okay.
Vil du vælge?
Hvad? Er det forkert?
Det er bare onkel Hartog.
Nej, og rabbiner Goldfarb og hans kone.
Inviterede han mig stadig?
Nej, jeg inviterede dig.
- Kom nu. - Okay.
- Er du okay? - Ja.
- God sabbat. - God sabbat.
God sabbat.
Vi forstod den første gang, du behøver ikke forklare det.
Hun...
- udpensler altid sine jokes. - Han giver aldrig slip.
Svært med sådan et jødisk navn.
Hver dag taler han om ham.
Det er utroligt.
Hvad for et navn er "Andy"?
Han kan ikke sige andet om ham end hans navn.
Jeg har noget at tilføje. Han er en nebbish.
- Det er den anden ting. - Jeg elsker min søn.
Det her er hans egen far.
- Hvad synes du? - Jeg elsker ham.
Vores yngste, Basha, har født sin anden dreng.
Og de navngav ham Daniel, efter min far.
De bor i Australien. Det er for langt væk.
Melbourne.
37 børnebørn!
Ikke dårligt.
Vi så dine billeder i et magasin.
Det var billedet af tvillingerne, du viste os.
Men de kaldte dig Ronnie Curtis.
Det er mit kunstnernavn.
Hvorfor ikke dit rigtige navn? Krushka?
Du burde være stolt af det.
Kunstnere skifter nogle gange navn -
- ikke, Moshe? - Det er rigtigt, Fruma.
Kvinder skifter tit navn.
De tager deres mænds efternavn og vinker farvel til deres egen historie.
Ikke?
Jeg ville ikke sige "vinker farvel".
Den er ikke væk.
Jo. Det gør de.
Ronit -
- du ligner din mor så meget.
Hold nu op.
Hun har Leahs øjne, synes du ikke, Moshe?
Ja, hun har smukke øjne.
- Hun er en skønhed. - Onkel...
Din søster blev taget fra os i en for ung en alder.
Og nu rabbineren.
Det må være sådan et chok for dig, Ronit.
Du er væk, det er et chok. Naturligvis er det det.
Vi troede ikke, vi ville se dig igen.
Beklager at måtte skuffe jer.
Ronit...
- Mere kaffe? - Nej tak.
Jeg vil gerne tale med dig om huset, onkel.
- Nicht Shabbos geret... - Ja, undskyld.
Kom forbi kontoret -
- vi kan tale om det der. - Okay.
Du må tage din mors lysestager, Ronit.
- Fra huset. - Naturligvis, og så -
- give dem til dine børn. - Jeg vil ikke have børn.
Jeg skal ikke have børn.
Behold dem, og så giver du dem videre.
Ja. Jeg vil faktisk gerne sælge huset, onkel.
- Kunne du hjælpe mig med det? - Nej, vær sød.
Jeg har brug for noget hjælp.
- Ja, men ikke... Ronit. - Beklager.
Hvor gammel var du, Dovid -
- da rabbineren tog dig til sig?
Var du 13?
Ja. 12, 13.
Dovid har gjort det godt.
Rigtig godt.
Og meget har forandret sig, siden du sidst var her. Der er mange problemer.
Med boliger og jobs...
Ungdommen.
Endda en episode med stoffer.
Måske skulle folk ikke få så mange børn.
Det er ikke noget, vi ikke kan klare.
Og du er ikke gift.
Du må finde nogen, Ronit.
- Det er trist at blive gammel alene. - Jeg er sjældent alene.
Jeg har nogle dejlige venner.
Jeg regner med, du har masser af sjov, men det ændrer sig.
Men at være gift, tja...
Det er sådan, det skal være.
Er det virkelig det?
Eller er det bare en institutionel forpligtelse?
Okay, Ronit, stop nu.
Jeg mener, onkel, lad os sige, jeg blev her endnu et år.
Lad os tænke det igennem.
Jeg ville blive gift med en eller anden -
- og efter ti år, i et kærlighedsløst ægteskab -
- ville jeg nok begå selvmord.
Eller have lyst til det.
Jeg har virkelig slemt jetlag, så jeg må hellere...
Jeg må hellere komme afsted.
Vi ses i huset.
Det var godt at se jer. Rabbiner, rebbetzin, Fruma.
God sabbat, skat.
Tak for middagen, onkel.
- Vi ses... - Følger du hende ikke hjem?
- Jeg indhenter jer. - Okay.
Beklager.
Tak, det var lækkert.
- God sabbat. - God sabbat.
Ronit...
Hvorfor er rebbetzin Goldfarb så led?
Hun har et godt liv. Hvad er det, hun er ude efter?
Hvad er det, vi alle sammen er ude efter?
Hvad vil du virkelig have? Ved du det?
Ja, det gør jeg. Det ved jeg godt.
Jeg vil have, at min far vidste, at jeg elskede ham.
Tror du, han vidste det?
Ja, det gjorde han.
Det måtte han vide.
Jeg er virkelig ked af det, Ronit.
Rabbineren...
Du har mistet din far.
Det går godt, tak. Det er dejligt.
Jeg bruger normalt ikke så lyse farver. Det er flot.
Det passer til tempoet. Ser smukt ud.
Så hvis du bare vil... kan du bare...
- Han er klar. - Tak.
Parykken...
- Ronit, hej. - Hej.
- Lad os gå ovenpå. - Okay.
Kom indenfor.
Sæt dig ned.
Ronit...
Jeg er blevet from.
Vær sød ikke at lave sjov.
Så...
Her er nøglerne, så du kan hente personlige ejendele.
Mange nøgler.
Vil du hjælpe med salget?
Klausul tre.
"Rabbiner Shlomo Krushkas sidste testamente."
Rabbiner Krushka -
- velsignet være hans minde, efterlod huset -
- og alt i det, til synagogen.
- Jeg beklager, hvis det er et chok. - Nej.
Det er bare et hus.
En far skulle have sit barn til at se efter sig i sin sidste stund.
Jeg vidste ikke, han var syg.
Hvordan kunne du vide det, når du ikke er her?
Du var alt, han havde.
Det ved jeg.
Det må være smertefuldt for dig -
- ikke at få rabbinerens tilgivelse.
Goddag, mrs. Kuperman.
- Hej, Shmuli. - Hej.
- Rivkah, hej. - Hej, Esti.
- Du ser godt ud. - Tak.
- Har alle det godt? - Ja, det går godt.
Super.
Og al hjælpen, Esti, den var meget påskønnet.
Ingen årsag.
Hej, Shayna. Hej!
Så sød.
Jeg så lige Ronit.
- Hvor? - Hun gik ned ad gaden.
Hun har ikke forandret sig, vel?
Nej...
Det har hun ikke.
Okay.
- Vi ses. - Hej hej.
- Farvel, mrs. Kuperman.
Så så.
Ronit?
Du har paryk på?
Nej.
Lad mig gøre det.
Værsgo.
Tak.
Jeg beklager rodet. Jeg...
Din onkel sagde, at han tog sig af det hele og...
Han ville ikke have, vi rørte ved noget -
- før det bliver fjernet.
Han testamenterede alt til synagogen.
Ville du have det?
Økonomisk frihed? Nej da.
Det ville være alt for let.
Men det ville have været rart, hvis han blot havde nævnt mig i testamentet.
Testamenteret mig en pibe.
Det ved jeg.
Jeg tager ikke til mindetalen.
- Hvad? - Der er ingen grund til det.
Jeg ændrer min billet.
Men...
Ved du, hvad der irriterer mig? At jeg aldrig tog et portrætfoto af ham.
Det var det, han lavede hver dag, han sad her og læste Toraen -
- og kommentarerne til Toraen og noterne til kommentarerne -
- og diskussionerne om noterne.
Og derfor kunne vi gøre, hvad vi ville.
Esti, synes du, jeg skulle tage hjem før?
Nej...
Nej, jeg synes slet ikke, du skal tage afsted.
Tak.
Ronit...
Esti...
Da jeg så dig...
Også mig.
Esti, Esti...
Åh nej.
Jeg er så ked af det.
Nej, det...
det er okay.
Jeg beklager meget.
Det er okay.
Du ligner faktisk din mor.
Ronit, er du okay?
Det var mig, der ringede til synagogen -
- i New York, så du kunne få det at vide.
Jeg har brug for lidt luft.
Hvorfor blev du gift? Hvorfor rejste du ikke væk?
Kan du huske, hvad rabbineren sagde om ægteskabet?
- Nej. - Jo, du kan.
"Vil du blive gammel alene?"
Nej, nej. "Vil du blive gammel uden en familie, uden glæde i livet?
Dovid er en god dreng.
Han er gavmild, og han er vild med dig. Gift dig med ham."
Så alt var okay, da jeg rejste?
Nej.
Jeg blev syg.
Hvordan "syg"?
I hovedet.
Rabbineren var bekymret for mig.
Hvis jeg skulle i seng med en mand, hvorfor så ikke med vores bedste ven?
Åh, Esti...
Jeg tror, han troede, at ægteskabet vil kurere mig.
Det har ikke været en komplet katastrofe.
Og er det tilstrækkeligt?
Har I sex hver fredag?
- Det forventes. - Forældet.
Der er ingen tvang.
Ingen får tæsk, hvis de ikke har lyst.
Hvad er der sket med dig?
Intet.
Du skete.
Og så begyndte jeg at undervise, og så blev det vigtigt.
Du kan undervise hvor som helst.
Jeg elsker virkelig pigerne.
Og jeg inspirerer dem.
Til hvad? At klemme syv børn ud og være en lydig kone?
Lad være. Nej. Jeg er en god lærer.
Jeg får dem til at sætte pris på sig selv.
Okay. Men hvad med dig?
Det er mig.
- Jaså. - Hvad?
Vil du have en cigaret?
Nej.
Og du? Er du glad?
Ja, det er jeg.
Har du været sammen med andre kvinder?
Nej.
Ikke rigtig.
Og du?
Nej.
Men, Esti...
Er du stadig kun tiltrukket af kvinder?
Din taske er...
Hvad?
Den er ekstremt erotisk.
- Må jeg prøvekøre den? - Nej.
Du er ikke from. Du får ikke en.
Kom nu.
- Nej. - En hurtig tur. Kom nu.
- Vær sød. - Okay. Værsgo.
En sexet taske, skat.
Hvad med børn?
Jeg har dem alle tre i tasken. De er rødhårede.
Jeg synes, den klæder mig.
Det var her, du kysede mig første gang.
Det er skørt, at du er her.
Åh, lort!
Ronit?
Er det dig?
- Ja. - Hvad laver du her?
Jeg besøger bare gamle steder.
Det er min mand, Lev.
Det er Ronit, rabbinerens datter.
Ikke? Jeg fortalte dig alt om hende.
Hvordan går det, Lev? Hej.
Jeg hører, du kommer til mindehøjtideligheden.
Rabbineren var virkelig en stor mand.
Det ved jeg godt, jeg er hans datter.
Vil du have en cigaret?
Var det rebbetzin Kuperman?
Nej.
Esti!
Er du okay?
Ja, jeg er okay.
Esti...
Jeg er færdig om lidt.
Hvad skete der?
Hvad?
Hvad skete der?
"Det er sandt. Der er magi i dets net.
En sibylle, der havde beordret solen -
- til at dreje 200 gange rundt.
Syede værket i en profetisk vrede.
Ormene, der ynglede silken, var hellige.
Og den blev farvet i stilhed i en flot udført farve."
Meget godt, Sara.
Hvad skiller sig indtil videre ud i stykket?
Lommetørklædet. Med jordbær på.
Og hvorfor er det vigtigt?
Ja?
Kan I huske, hvad Othello siger om, hvordan det blev lavet?
Ja, Rina.
Han siger, at den røde farve kom fra en jomfrus blod.
Det er rigtigt. Ja?
Og løgnene.
Lago lyver bare mere og mere. Og man ved ikke hvorfor.
Og drabet, mrs. Kuperman.
- Det var forfærdeligt. - Det var det.
Hendes død er chokerende, men...
- Undskyld afbrydelsen. - Det er okay.
Mrs. Shapiro vil gerne tale med dig.
Tak. Jeg taler med hende i pausen.
Med det samme, sagde hun.
Bliv ved med at læse i par. Jeg kommer tilbage om lidt. Tak.
Godmorgen, piger.
Godmorgen, miss Scheinberg.
Læs derfra, hvor I stoppede.
Kom indenfor, Esti.
Mrs. Shapiro...
Tag plads.
Vi ville være meget glade, hvis du ville efterfølge rabbineren.
Der er altid forhindringer, når noget er udfordrende.
Det ville være svært at leve op til rabbineren -
- på en meningsfuld måde.
Og din kone.
Bifalder hun, at du overtager synagogen?
Ja. Esti støtter mig, uanset hvilken beslutning jeg tager.
Og Ronit Krushka?
Vi var overraskede over, at hun kom.
Ronit sørger.
Og hun skal være meget velkommen ved mindehøjtideligheden.
Naturligvis.
Og Esti? Hun bliver ikke distraheret af Ronit?
Hvorfor skulle hun blive det?
Det er mit hus, vi taler om her.
Jeg har styr på det.
Godt.
Hej.
Esti? Hvad er der sket?
- Er du okay? - Ikke her.
I går -
- opførte jeg mig som en teenager.
Så dumt og ubetænksomt.
Var der nogen, der sagde noget?
Ja! Ja! Og jeg bor her.
Hvad sagde de?
Skoleinspektøren hun...
Det er lige meget.
Vi må stoppe med det her.
- Okay. Okay. - Okay.
Jeg kan ikke gøre det. Jeg kan ikke.
Okay.
Vi prøver. Vi prøver at føre et godt liv.
Det ved jeg.
Og jeg er virkelig troende.
Hashems ord udgør mit liv.
Jeg tager afsted i morgen.
Jeg vil ikke have, du tager afsted.
Det vil jeg ikke have.
Jeg vidste ikke, at der ville ske sådan noget her. Det gjorde jeg ikke.
Jeg vidste ikke engang, om jeg ville få dig at se.
Kan vi gå et andet sted hen? Kan vi komme væk herfra?
Vær sød, kom nu. Kom.
Vi skal bare et andet sted hen.
Kom.
Jeg plejede at tænke på dit liv i New York.
Jeg prøvede at forestille mig dit værelse.
Jeg holdt styr på tidsforskellen.
Så jeg vidste, hvornår du var vågen, og hvornår du sov.
Hvad?
Jeg tænkte bare på rabbineren, da han opdagede os.
Lad være.
Hans ansigt.
Hvad sagde han?
"Hashem, tag mig!"
Åh nej!
Det var forfærdeligt.
Jeg vil tage dit portræt.
Til "Jewish Messenger"?
Nej, nej.
Kig på mig.
Esti, kig på mig.
Esti?
Undskyld, jeg kommer så sent.
Har du spist?
Lad være...
Mrs. Shapiro indgav en klage over dig og Ronit.
Hvad?
Kom hun til dig?
Ja.
Fortæl mig sandheden.
Jeg kyssede Ronit.
Du kyssede hende?
- Undskyld. - Esti!
- Hvad gør du ved os? - Jeg har forsøgt!
- Det har jeg. - Hvad vil du have?
- Jeg har forsøgt! - Hvad vil du have?
Vil du blive såret igen?
Har Ronit spurgt, om du vil med hende tilbage?
Åh, Dovid!
Hun tager tilbage til sine venner. Sine mænd.
Hvad er der galt med dig?
Jeg mener, hvad sker der? Bare sig det.
Du kan bare sige det.
- Kan jeg? - Ja. Vi har altid været ærlige -
- overfor hinanden. - Har vi?
- Det har vi. - Har vi det?
Det var mig, der sørgede for, Ronit fik besked om sin far.
- Jeg ville have, hun skulle komme. - Nej.
- Jo, det ville jeg. - Nej.
Hun udnytter dig.
- Du kan ikke selv se det. - Ingen udnytter nogen.
- Du er blind! - Nej!
Se på mig!
Jeg ville have det til at ske.
Og da vi var piger -
- selv dengang var det ligesådan. Det har altid været sådan!
Jeg har altid haft lyst til det.
Jeg synes, du skal forlade ham.
Virkelig?
Og hvor skulle jeg tage hen?
Jeg er for sent på den.
Rabbiner...
Fruma.
Elliot.
Rabbineren ville have været så glad for, I kom.
Jeg er glad for, vi kunne komme.
Joey, tak for at have rejst så langt.
- Rabbiner, må du leve længe. - Tak.
- Rabbiner. - Tak for at være her.
- Rabbineren vil blive savnet. - Tak.
- Det gør os meget ondt. - Tak fordi I kom.
Det gør mig ondt.
Du spiser ikke noget?
Det smager godt.
Rigtig godt.
Jeg har købt flybillet. Jeg rejser i aften.
Hvad?
Det er godt.
Jeg håber, mindehøjtideligheden går godt.
Nu vil den.
Hvad med dig?
Hvad?
Hvad vil du?
Det ved jeg ikke.
Prøv at forklare mig det.
Det kan jeg ikke.
Jeg må hellere pakke.
Farvel.
Det er lettere at tage afsted, ikke?
Nej, det er det ikke.
Er du ledig?
Undskyld mig.
Hallo?
Dovid?
Nej.
Nej, hun er ikke sammen med mig.
Hvornår så du hende sidst?
Hun kommer tilbage, Dovid. Bare rolig.
- Undskyld mig? - Ja.
Dovid, kan jeg ringe tilbage, når jeg er igennem sikkerhedskontrollen?
- Hej. - Hej, hvor flyver du til i dag?
New York.
Dit pas? Tak.
Esti!
Esti.
Esti!
Esti?
Jeg ville ønske, hun aldrig havde kontaktet dig.
Jeg er glad for, hun gjorde det rigtige.
Min far døde.
- Du ville ikke engang fortælle mig det. - Forstår du nu hvorfor?
Jeg beskyttede min kone.
Dovid...
Jeg vil have, du skal give mig min frihed.
Esti, kom her.
Jeg var så bekymret.
Undskyld.
Jeg ville ikke have, du skulle bekymre dig.
Jeg er gravid.
Et barn.
Hashem passer på os.
Jeg synes ikke, vi skal være sammen mere.
- Det er hans ønske. - Nej.
Jeg blev født ind i denne verden.
Jeg havde ikke noget valg.
Jeg vil have, mit barn skal have et valg.
Vi har ventet på dette så længe.
Vær sød at give mig min frihed.
Nej, nej, nej...
- Dovid, du kan ikke... - Bland dig uden om.
Det kan jeg ikke.
Undskyld.
Du kom tilbage.
- Fruma. - Esti.
Jeg vil ikke lave ballade, jeg vil bare ære min far.
Det ved jeg.
Vær sød.
Hvorfor kommer du ikke til New York?
Kan du ikke komme til New York og være sammen med mig?
Rabbiner Krushkas død -
- efterlader os -
- i et tomrum -
- forvirrede.
I dag -
- kan vi glæde os over -
- at hans ånd lever videre -
- og går i arv til den næste generation.
Jeg vil bede en ny stemme komme frem -
- rabbiner Krushkas nærmeste discipel -
- åndelige søn -
- og efterfølger -
- rabbiner Dovid Kuperman.
Rabbiner Kuperman.
Rabbiner Krushka talte ofte om lærerens pligt.
Pligten...
Beklager, jeg kan ikke.
Rabbinerens eneste barn, Ronit Krushka, er her i dag.
Rabbinerens sidste ord til os...
Hvorfor valgte han at tale om det at vælge?
Og frihed.
Der er ikke noget, der er så fint -
- eller sandt -
- som den sande følelse af at være fri.
Være fri til at vælge.
Rabbineren var overmenneskelig i sin forståelse af toraen.
Men det var ikke et overmenneske, vi så falde om den dag.
Det var en mand.
Han talte om engle og om dyrenes begær.
Og med sine sidste ord -
- mindede han os om -
- at vi har friheden til at vælge!
Du er fri.
Du er fri!
Jeg kan ikke acceptere æren -
- eller den stilling, der er blevet tilbudt mig.
Jeg har ikke tilstrækkelig indsigt.
Tilgiv mig.
Jeg smutter bare.
Shalom.
Farvel, Dovid.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Godmorgen.
Er det til dig?
Farvel.
Må du leve længe.
- Hvilken terminal? - Fem, tak.
Ronit! Vent!
Stop. Vær rar at stoppe. Stop bilen.
Du bliver en fantastisk mor.
Du bliver tapper og stærk.
Jeg elsker dig.
Fortæl mig, hvor du tager hen.
Ja. Det gør jeg.
Undskyld mig?
Kan vi køre en lille omvej?
Farvel, far.
Undertekst oversat af: Anders Christian